Atter gryer en ny dag.
Men kun få af os ved, at dette skyldes andres indsats.
De, som findes iblandt os... De er anonyme og tilsyneladende normale-
- og bragt sammen af skæbnen for at reparere og hele.
For at redde os fra os selv.
Hvis evolution kan gøre det for små væsener, hvorfor så ikke for dem?
Hvad ville der ske, hvis nogen kendte til min hemmelighed?
- Hvornår holder de op? - Jeg ved det ikke.
Hun er et fint, nyt legetøj, og hun er min.
De findes stadig derude iblandt os. I skyggerne og I lyset.
Vi går forbi dem uden at mistænke noget, uden at vide noget.
Er de selv klar over det?
At de er bundet sammen af et fælles formål, en blændende virkelighed:
At være ekstraordinære.
Teleportering, regenerering. Det er ikke kun teorier. Jeg har set det.
- Og når skæbnen udvælger dem... - Jeg kommer fra fremtiden.
...hvordan gemmer de sig for den? - Du har mere frihed her end hos dem.
Hvor længe kan de gemme sig, før skæbnen eller deres menneskelighed-
- trækker dem ud I lyset Igen?
Og hvordan ved de, hvad der venter dem, når det omsider sker?
Disse individer findes ikke blot iblandt os. De bærer en forbandelse-
- en virus, som berøver dem deres evner og dræber dem langsomt.
Jeg har opdaget en epidemi, som kun rammer disse individer.
Sygdommen kan udrydde dem og dermed hindre vores arts udvikling.
Uden den bliver udfordringer, som vi står overfor-
- drivhuseffekten, terrorisme, ressourcemangel-
- næsten umulige for os at overvinde.
Menneskehedens skæbne står på spil.
Men med finansiering og forskning kan sygdommen stoppes.
I bør alle tage emnet op og bekæmpe alle, der skjuler sandheden.
Tak, fordi I kom.
Sikken inspirerende forelæsning. Må jeg få din autograf?
Din far ville have været så stolt. Også din søster.
- Hvorfor forfølger du mig? - Jeg er uden betydning.
Du har været til tre forelæsninger. Er du blevet sendt for at dræbe mig?
- Jeg vil ikke flygte længere. - Godt, for jeg tilbyder dig et job.
Det har jeg allerede prøvet. Det ender ikke godt.
Hvor vil du gå hen, dr. Suresh? Ingen tror på, at de eksisterer.
Jeg fandt din fars bog mellem "hypnose" og "rumvæsener".
De tager dig ikke alvorligt. De tror, du er vanvittig.
Men ikke jeg.
Hvis du virkelig vil redde verden, kan jeg i det mindste give en drink.
- Er de væk? - Indtil videre.
- Vi er nødt til at fortsætte. - Nej.
- Jeg kan ikke løbe mere. - Vi har ikke noget valg.
Hvad nu, hvis vi ikke slipper væk? Hvis vi bliver fanget, kan folk dø.
De dør, hvis vi ikke løber.
Maya...
På tirsdag er vi i USA. Der kan vi finde de svar, vi leder efter.
Desuden lovede jeg mor, at jeg ikke ville lade dig sætte farten ned.
- Alle tilvalgsfagene er fyldt op. - Du bør være spændt. Første skoledag.
Det er nemt for dig at sige. Du skal ikke starte i en ny skole.
- Jeg har ingen venner her. - Det skal nok gå.
De ligner de unge fra Texas.
Undtagen hende. De er nok lidt mere sofistikerede. Du klarer det.
- Det siger vi så. - Husk nu, hvad vi talte om.
- Ja. Jeg hedder Claire Butler. - Det er ikke kun navnet. Det er alt.
Firmaet finder os, hvis vi ikke er forsigtige.
Fra nu af skal du være helt og aldeles ikke-usædvanlig.
- Jeg må ikke skille mig ud. - Ræk ikke hånden op i timerne.
- Glem alt om heppekoret. - Alt det er fortid.
- Bliv et med mængden. Vær normal. - Det skal jeg nok.
Du må nok undlade at køre mig til skole. Det tiltrækker opmærksomhed.
Ville det ikke være lettere for alle parter-
- hvis jeg havde min egen bil?
Vi havde ellers tænkt os at overraske dig til din fødselsdag.
Men...
Det er løgn! Tak, far!
- Du er verdens bedste far! - Ved det, ved det.
Claire.
Jeg...
Jeg har tænkt på, hvor ofte jeg har sagt farvel på din første skoledag.
Jeg er så ked af alt det, jeg har udsat dig for.
Jeg håber, du ved, hvor højt jeg elsker dig.
Undskyld.
HIRO NAKAMURA UDEN FOR KYOTO, JAPAN
Ikke igen.
Klar!
Fortiden er ikke noget sikkert sted.
Heller ikke så sikkert for dig.
Hold da op! Du er Takezo Kensei!
Min helt!
Jeg må redde dig.
Jeg siger det en gang til. Kom ud med hænderne i vejret.
Jeg ved, at det er nedtur at få besøg af politiet!
Men sådan går det, når man tager gidsler!
Jeg skal bare sørge for, at alle kommer uskadte herfra!
Åh, nej!
Hold kæft! Nej!
- Op med hænderne! - Skyd ikke! Jeg er gidslet!
- Jeg er gidslet. Skyd ham! - Jeg er gidslet! Skyd hende!
- Ham. - Skyd hende! Skyd hende!
Det er hende. Skyd hende.
Hvordan vidste du det?
Godt klaret. Lad os få ryddet op. Læg pistolerne på plads.
Hvordan vidste du, hvem du skulle skyde?
Gidslet så mig i øjnene, og den anden så efter en flugtvej.
De fleste lægger mærke til pistolen under skurkens trøje.
Ja, også den.
Folk, der bliver skudt, ligesom du, tager bare erstatningen og smutter.
Jeg har altid villet være betjent. Fire skud i brystet ændrer intet.
Vi ville ellers have trukket det ud, men det giver ingen mening nu.
Tag skiltet af.
Vi tænkte... at du måske hellere ville have et ægte?
- Tager du det? - Ja. Tak. Tusind tak.
Tænd jeres bunsenbrændere og pas nu på.
Har du et dødsønske?
Mener du det, jeg lige gjorde?
Jeg ville bare se, hvor varm den var.
Jeg er ret sikker på, at den er varm. Det er en flamme.
Det var bare for sjov.
Ligesom i morges, da du trådte ud foran min bil?
Det er i orden. Så blev min morgen mere interessant.
- Jeg hedder West. - Claire.
- Du er ny, ikke? - Ja.
Hvad er du så?
- Hvad mener du? - Er du en af dem...
...eller en af de andre? - Jeg ved ikke, hvad du mener.
Lad mig forklare: Er du en robot eller et rumvæsen?
Det er enten eller. Robotter gør, som de får besked på-
- men rumvæsener gør, hvad de vil.
Jeg ved det ikke. Skal jeg vælge?
- Det gør de fleste. - Hvad er du så?
Godt, alle sammen.
"I kampen om at overleve vinder de stærkeste-
- på bekostning af rivalerne."
Hvem sagde det?
Kom nu.
"Rejse om Jorden"? Evolution?
Ingen, der ved det?
Charles Darwin.
Det var let.
Heldet er med mig i dag.
Hvor meget?
10.000 lempira. Jeg kører jer til Sonora.
Det er 965 km fra den amerikanske grænse.
I orden.
- Er I gift? - Hun er min søster.
Endnu bedre.
- Du kan sidde oppe foran med mig. - Det kan du godt glemme alt om.
- Så kommer ingen af jer med. - Hun sidder sammen med mig.
Vi sidder omme bagi.
Du kommer for sent.
- Jeg tror, jeg kom til tiden. - Jeg tror, dit ur går for langsomt.
Ved du hvad? Max Grossman prøvede at kysse mig i dag.
- Må jeg tale med dig? - Ja. Giv os lige et øjeblik.
- Er alt i orden? - Jeg er bare lidt bekymret.
Molly falder i søvn i timerne. Hun siger, at hun har haft mareridt.
Hun har en ret livlig fantasi.
Jeg kan ikke gøre så meget, så jeg sørger bare for, at hun er tryg.
Nu, vi er ved det... Det vedkommer ikke mig-
- men din situation er ikke så stabil.
- Min situation? - Dine skader og din skilsmisse.
Min skilsmisse er min egen sag. Molly er elsket og har det fint.
- Hun klarer det fint. - Hun kæmper.
- Fordi hun har mareridt? - På grund af disse.
Hun begyndte at tegne dem for en uge siden. De bliver værre dag for dag.
- Åh, gud. - Jeg er nødt til at spørge...
Hvad er det? Det er med på alle billederne.
Undskyld mig.
Ikke for noget, men der er gået fire måneder uden en lyd fra Hiro.
- Måske kommer han ikke tilbage. - I næsten 30 år...
...har jeg betragtet min søn som en skuffelse. Han opnåede aldrig noget.
Da Hiro påbegyndte sin mission-
- så jeg hans styrke, mod og visdom.
Der er en arv, som jeg skal videregive til ham.
Nej, jeg venter, til Hiro vender tilbage.
Jeg er en tålmodig mand.
Det er ikke muligt.
- Hvor fik du avisen fra? - Fra dit kontor.
Hvad er det? Hvad betyder det?
Om 24 timer...
...vil jeg være død.
- Mor, hvad gør du her? - Du må komme videre. Han er død.
Det ved du ikke. Lad hans ting være. Han skal bruge dem.
Du er fuld.
Godt, at din far ikke kan se dig nu.
Eller dig for den sags skyld.
Du dræbte din bror og drev din kone og barn væk.
Hvis du havde fulgt planen, ville han være i live nu.
Tænk, at jeg næsten gjorde, som du sagde.
Du er ond, mor.
Gå med dig.
Jeg gjorde det!
- Hvad skete der? Hvorfor er vi her? - Jeg tog dig med hertil.
- De skulle til at lave huller i dig. - 50 ryo er ikke værd at dø for!
Sig til Takezo Kensei, at han kan beholde pengene!
Men hvis du ikke er Takezo Kensei, hvem er så?
Hvad gjorde du?
Du fik ham til at flygte. Hvad gjorde du?
Hvorfor fik du spredt dem?
Hvis jeg havde skudt lederen, var jeg blevet meget rig.
Takezo Kensei?
Hvad er du? En slags munk?
Du er ikke klædt som en munk, og du har briller ligesom en læge.
Jeg er ingen munk! Jeg er din største fan!
Takezo Kensei, jeg ved alt om dig!
Jeg kan alle historierne om dig! Jeg stjal dit sværd!
Du er helten Kensei?
Her kalder jeg mig Kensei, men ingen har før kaldt mig en helt.
- Du kommer for sent. - Det var min datters første skoledag.
Og det er mit problem? Tonerpatronerne kom i går aftes.
Og hvornår bliver de installeret? Jeg kan ikke se andre, der gør det.
Jeg gør det her til morgen.
Hvad nu, hvis jeg ikke var her for at tjekke alt, hvad du gør?
Du har været her nogle måneder. Jeg vil snart se en indsats fra dig.
Da jeg var afdelingsleder, var alt klar, før vi åbnede.
Derfor fik jeg denne her.
Papirbranchen er benhård.
Man skal virkelig ville det. Vil du det, Butler?
Vil du?
Ja, sir.
Klart.
Ja... Vi får se.
Firmaet blev dannet for 30 år siden af en gruppe ligesindede:
Almindelige mænd og kvinder, der alle havde ualmindelige evner.
De ville hjælpe deres egne. Finde dem og beskytte dem.
Vi finder folk og sørger for, at de ikke bliver farlige.
Det kan indebære, at vi skal vise dem, hvad de er i stand til-
- og lære dem at bruge deres evner og gavne menneskeheden.
Og somme tider kan det indebære, at de skal elimineres.
Hvordan kan I bedømme det?
Du forsøgte selv at skyde en kugle for panden på en, der hed Sylar.
- Han var et monster. - Ja.
Du var villig til at dræbe ham.
Du handlede ud fra en moralsk indskydelse for at beskytte din art.
Det er lige meget. Sylar er ikke længere en trussel. Han er død.
Og nu har du Molly.
Du og Matt Parkman beskytter hende.
Det vil vi ikke blande os i.
Vi vil hjælpe jer. Vi har mange ressourcer at tilbyde, dr. Suresh.
Den sygdom, der dræbte din søster, Shanti...
- Virussen. - Ja.
Vi kan hjælpe med at finansiere din forskning.
Forestil dig, hvad der ville ske-
- hvis den virus muterede og spredte sig til resten af befolkningen.
Den slags forskning er ekstremt dyr.
Tro mig. Det er ikke noget problem.
Lad mig bare nøjes med at sige, at vi har vores eget Fort Knox.
Så... kan vi regne med dig?
- Tak. - Det var så lidt.
Så er der mad!
- Bør jeg ikke få grønsager nu og da? - Jo, så du får en pizza med grønt på.
Og Rocky Road til dessert.
Du bestikker mig, fordi du aldrig laver mad. Mohinder laver mad.
Jeg kan også lave mad, men bestilte pizza, så vi kan få talt lidt.
Tale om hvad? Det her? Klarede du prøven?
- Ja, med glans. Er du stolt af mig? - Måske... Snød du?
- Hvorfor? - Det er forkert at læse folks tanker.
Det er min evne. En baseballspiller snyder ikke, fordi han er i god form.
- Du ved, at det ikke er det samme. - Nej.
Jeg vil tale om de tegninger, som du tegnede i skolen.
- Du skifter emne. - Miss Gerber er bekymret. Også jeg.
Du vil ikke tale om prøven. Jeg vil ikke tale om drømmene.
Molly, jeg vil hjælpe dig.
- Du skal ikke være bange. - Jeg vil ikke tale om det!
Må jeg spise på mit værelse?
Ja, gør bare det.
Den bog er utrolig. Han har regnet det hele ud.
Hvis han kender årsagen, må der være en kur.
Ja. Gud ville ikke have skabt mig sådan, hvis jeg ikke kunne frelses.
Maya, det er ikke din skyld. Det er du nødt til at tro på.
Det siger du, men dine ord gør det ikke lettere for mig, Alejandro.
- For jeg ved, hvad der kan ske. - Der sker ikke noget.
Ikke, når jeg er her. Jeg vil ikke lade det ske.
Hvorfor stopper vi?
I der.
Kom med mig.
- Bliv her. - Nej.
- Hvad er problemet? - Pengene. Sagde jeg 10.000 lempira?
Det, jeg mente, var 10.000 for hver af jer.
- Nej, det var for os begge. - Tilgiv mig. Jeg lavede en fejl.
Det, jeg mente, var, at du sidder bagi-
- og din søster sidder foran sammen med mig.
Jeg sagde, at hun sidder sammen med mig.
Det er betingelserne. Slå til eller lad være.
Dit svin!
Nej!
Nej, du forstår ikke! For guds skyld!
Du begår en stor fejl!
Alejandro!
Maya!
Maya.
Sejr! Sejr! Det er vores stolthed!
Claire!
Sådan!
Det var flot, ballerina. Hvordan smager gulvet?
Er alt i orden?
Glem dem. Jeg finder fjerdimsen.
- Tak. - Var så lidt.
- Robot. - Er jeg en robot?
Det ser sådan ud.
Fint. Må jeg få bolden, tak?
- Du kender mig slet ikke. - Du kendte svaret, men sagde intet.
- Folk skal ikke vide, at du er klog. - Så nu ved du alt om mig?
Jeg kender en robot, når jeg ser den.
Kom nu, Martha. Det er bare en baglæns salto fra tårnet.
Du ved jo, at pigerne griber dig.
- Lad hende være. - For det første kender jeg dig ikke.
For det andet har jeg ret til at hverve talent, når jeg ser det.
Jeg tror, at Martha har det, der skal til for at komme i heppekoret.
Så du kan lave en baglæns salto fra tårnet?
- Som om det er svært. - Så gør det selv.
Lad os sige, at hvis du kan, så lader vi Martha slippe.
Fint, jeg gør det.
Det skal nok blive godt.
Vi venter.
Du har ret. Jeg kan ikke.
Sikken overraskelse.
Hjælp! Stop!
Hjælp mig!
Hjælp mig. Stop.
Gør mig ikke fortræd. Hjælp!
Lyt til...
Nej! Nej.
Jeg kan se dig.
Der sker ikke noget. Det var bare en drøm.
- Det var bare en drøm. - Han kan se mig.
Så du ham? Så du, hvordan han ser ud?
- Sig, hvor han er. Jeg ordner det. - Nej, han er for farlig.
Hvis jeg siger, hvor han er, dræber han også dig.
Nej, nej, nej. Ingen dræber nogen her. Det lover jeg.
- Det lover jeg. Jeg er her. - Du må ikke gå.
Hvorfor er du her stadig?
Holder du stadig pause?
- Ja. - Den var slut for fem minutter siden.
Der er kø derude.
- Jeg drikker lige min kaffe. - Nej, du er færdig. Gå ud nu.
Bare et par slurke mere.
Se på mig, når jeg taler til dig. Hører du efter?
Ja, det gør jeg.
Nu skal du høre på mig.
Jeg finder mig ikke i det mere.
Jeg arbejder hvordan og hvornår, jeg vil. Jeg holder pause, når jeg vil-
- og du skal aldrig nogensinde tale til mig igen.
- Er du med? - Ja.
- Er vi enige? - Ja.
Jeg forstår det ikke.
Takezo Kensei, den legendariske samuraimester, som min far læste om-
- er en "gaijin"?
Jeg skal tisse.
Er du sikker på, at du er Takezo Kensei?
Godt navn, ikke? Kensei betyder "Sværdhelgen".
Det indgyder respekt. Jeg fandt på det, da jeg kom hertil fra England.
Er du engelsk?
Nej, en overraskelse!
Der er ikke mange lokale her, som jeg kan tale med.
Gudskelov for dig, unge mand. Undskyld.
Jeg var på et af de få handelsskibe, som kejseren lader komme hertil.
Båden sejlede tilbage med te, og jeg søgte efter lykken.
- Det giver godt at bekæmpe skurke. - Kensei slås for ære, ikke penge!
Virkelig? Bare det er den slags ære, jeg kan betale med.
Det er ikke så skidt. Jeg finder en idiot og sætter ham på hesten.
Så råber han, at han er Kensei, og jeg skyder vagterne fra et træ.
- Det er ufint spil! - Det er smart spil.
Han bliver godt betalt... hvis han overlever.
Nej, det kan ikke være rigtigt.
Jeg kommer fra fremtiden. Mange år frem i tiden.
- Dine gerninger går over i historien. - Fremtiden? Den var god.
Det er sandt! Jeg ved, hvad der sker med dig.
Som dreng læste jeg "Takezo Kenseis prøvelser".
Du dræbte bjørnen i Shakashita, du elskede sværdsmedens datter-
- og du besejrer den hvidskæggede krigsherre og redder byen Otsu!
- Otsu? - Kan du lugte røg?
- Hvilken by er det? - Det er Otsu.
- Kan du fortælle, hvad det betyder? - Jeg skal dø.
Beskeden er klar.
- Hvem er det fra? - Det ved jeg ikke.
Det kan være fra hvilken som helst af dem.
- Dem? - De er alle meget magtfulde.
Du har været en loyal og betroet ven.
Det er bedst, at du går.
Det er ikke sikkert at være sammen med mig.
Det kan jeg ikke. Jeg kan ikke forlade dig nu.
For Hiros skyld bliver jeg her og hjælper dig med at kæmpe.
Godt. Hvis jeg skal kæmpe, skal jeg bruge et sværd. Vil du finde et?
Jeg kommer tilbage, så hurtigt jeg kan.
Det er i orden.
Vis mig det.
- Dødstrusler tager jeg alvorligt. - Der er nogen, der leger med os.
Er der? Charles Deveaux, Linderman, din mand...
De er alle døde.
Nu... er der ni.
- Tror du, en af os sendte dem? - Ja.
For den smerte, vi har forårsaget. For de mennesker, vi har dræbt.
Vores lidelser vil aldrig slutte.
Jeg ledte efter frelse-
- ved at hjælpe Hiro med at opfylde sin skæbne og redde verden.
Hvordan hjalp du din søn?
Angela!
Jeg rejser til Japan i aften. Du gør også bedst i at forsvinde.
- Hvad skete der? - Røvere. De tog det hele.
Findes der da ingen gud, som kan beskytte os?
- Åh, nej. Jeg har ødelagt historien. - Byer brænder ned.
- Det kan ske. - Men ikke sådan her!
Måske findes min fremtid ikke mere.
Ingen fremtid, ingen biler, ingen Ando, ingen mig. Store Scott.
Du skal ikke bekymre dig om alt, min lille, mærkelige ven.
- Drik lidt sake. Det redder din dag. - Ingen sake!
- Du skal jo være en helt. - Man bliver ikke rig af at være helt.
Det er spild af tid.
I historierne belønnes du med mere guld end kejseren.
Du gjorde sværdsmedens datter, Japans smukkeste kvinde, til din prinsesse.
Vi gav dig alt, vi ejede, for at du skulle beskytte os.
Vores hjem er brændt ned. De tog min far som gidsel.
- Og du sidder der og drikker! - Dagen skal ikke ødelægges for alle.
- Du svor at bekæmpe dem! - Det gjorde jeg, Yaeko...
...men denne mand kom i vejen.
- Mit sværd! - Mit sværd!
Det er min fars sværd. Han har smedet det.
Du fik det som betaling for din beskyttelse.
- Er hun sværdsmedens datter? - Hun vil nok ikke være min prinsesse.
- Vent! Hvor skal du hen? - Nogen skal redde min far!
Hvis Kensei ikke vil, må jeg gøre det!
- Vent, du må ikke gå! - Ikke?
Nej! Du skal redde sværdsmeden, så hans datter forelsker sig i dig.
Du skal være den legendariske helt, som skæbnen har udvalgt dig til.
Du skal slås mod sortbjørnen og de elleve sold...
Det eneste, jeg skal gøre, er at finde noget at drikke. Kom så.
Det her bliver svært.
Solskin 86 dage i træk. Den kan man ikke overgå.
- Vel, Lyle? - Det ved jeg ikke. Sikkert.
Claire. Lyle sagde, at der ikke skete noget på hans første skoledag.
Hvordan var din? Skete der noget?
Nej. Nej, ingenting. Jeg gik i et med mængden.
Det var, som om jeg ikke var der.
Det var godt, skat.
Og hvad med dig?
Mig?
Skete der noget spændende i Copy Kingdom?
Jeg lavede en kalender til nogle bedsteforældre-
- og en kollega tog doughnuts med.
Det lyder godt.
Jeg synes virkelig, at vi har tilpasset os godt til vores nye liv.
Vi fik citroner, og hvad lavede vi?
- Limonade? - Præcis.
- Hørt. - Vi trives, men ikke Mister Muggles.
Ingen ved, at du har vundet to mesterskaber og fem racekonkurrencer.
Stakkel. Hvordan vender man tilbage til landet, når man nu har set Paris?
Tak.
Det må være fra arbejdet.
Undskyld mig.
- Nå? - De er endelig bidt på.
De fandt mig i Cairo.
- Jeg er inde. - Godt.
Det hele falder på plads. Vær forsigtig og pas på dig selv.
Så kan du og jeg få firmaet ned med nakken.
Nej.
Maya.
Hvad har jeg gjort? Det var ikke med vilje.
- Det ved jeg. Bare rolig. - Åh, gud.
Gud, hvad har jeg dog gjort?
Maya. Vi skal af sted.
Vi er nødt til at komme til USA.
Til New York. Ham lægen er den eneste, der kan hjælpe dig.
Kom. Hør på mig, Maya.
Giv mig din hånd. Nu går vi.
- Og de andre? - Vi begraver dem et sikkert sted.
- Hvorfor ringer du til mig? - Det ved jeg ikke.
Gør det ikke igen.
- Jeg lægger på nu. - Nej, vent.
Jeg ved, hvorfor du er sådan. Jeg savner ham også.
Jeg har brug for nogen at tale med. Jeg ved ikke, om jeg kan klare det.
Klare hvad?
At være en anden. Jeg ved, at jeg ikke kan være den, de ønsker.
Det føles, som om jeg snart sprænger.
Jeg ved, at du leder efter svar. Det gør vi alle.
Men tro mig. Jeg er ikke den rette... til at give dig dem.
Jeg beklager.
Ando.
Jeg havde aldrig troet, at det ville være dig.
Sir, jeg har det!
Sir!
- Prøver du at slå staklen ihjel? - Undskyld.
Læg ham et tørt sted. Vær sikker på, at han trækker vejret.
- Ja, boss. - Vi leder efter 9109.
Numrene står på siden. Den bør være i række tre.
Boss, derovre!
Jeg tager selv en kasse.
En kasse iPods? Du kan ikke engang bruge en computer.
Hvad ved du om det?
Hvad fanden?
- Det er nok det forkerte nummer. - Nej, der er noget andet galt.
Hvad er det?
Hvad fanden gør du her?
- Hvor er vores iPods? - Du hørte ham! Hvad gør du her?
Måske kan det her hjælpe på hukommelsen.
- Hvad fanden? - Hvem er du?
Jeg sagde: Hvem er du?
Hvad hedder du?
Jeg ved det ikke.
Fortsættes...